KRALJ ARTHUR
Povjesničari se slažu da je klasična priča iz 15. stoljeća o Kralju Arthuru
i njegovim Vitezovima nastala prema pravom junaku,
koji je živio 1000 godina ranije, u periodu zvanom Mračno doba.
Nedavno otkriveni arheološki dokazi otkrivaju njegov pravi identitet.
Do 300. godine n. e., Rimsko carstvo protezalo se od Arabije do Britanije.
No željeli su više.
Više zemlje.
Više ljudi, lojalnih i podložnih Rimu.
No nitko nije bio toliko važan, kao moćni Samaritanci na istoku.
Tisuće su poginule na tom bojištu.
Kada se nakon četiri dana dim razišao, jedini preživjeli samaritanski vojnici
bili su pripadnici desetkovane, ali legendarne konjice.
Opčinjeni njihovom hrabrošću i konjičkim vještinama, Rimljani su ih poštedili.
Godina 452 n. e.
U zamjenu, ti ratnici su bili uključeni u rimsku vojsku.
Bolje bi bilo da su toga dana svi izginuli.
Oče.
Došli su.
Drugi dio dogovora koji su sklopili, nije obvezivao samo njih...
Došao je taj dan.
.. već i njihove sinove, sinove njihovih sinova, i tako dalje,
da služe Carstvu kao vitezovi.
I ja sam bio jedan od tih sinova.
Legenda kaže da se pali vitezovi vraćaju kao plemeniti konji.
Vidio je što te čeka i on će te čuvati.
Lancelot! Lancelot!
Lancelot.
Ne bojte se. Vratiti ću se.
- Koliko dugo nas neće biti? - 15 godina,
ne uključujući mjesece do dolaska na postaju.
Lancelot!
Rus!
Naša postaja bila je Britanija - ili barem njena južna polovica,
jer zemlja je bila podijeljena 117 km dugim zidom, sagrađenim prije 300 godina,
kako bi se zaštitilo Carstvo od plemena sa sjevera.
Tako smo, kao i naši preci,
prešli dug put i javili se našem rimskom zapovjedniku u Britaniji,
zvanom Artorius Prvi,
ili Arthur.
15 GODINA KASNIJE
Kako je dogovoreno, biskupova kočija.
- Naša sloboda, Bors. - Skoro da je osjećam.
I tvoj put za Rim, Arthure.
Pikti!
Rus!
Rus.
Gratia plena, Dominus tecum. Benedicta tu in mulieribus et Dominus tecum.
Benedicta tu in mulieribus. Benedictus fructus ventris tui, lesus.
Benedicta tu in mulieribus...
Ostavi se molitve, momče. Tvoj Bog ne živi ovdje.
Zašto vas je Merlin poslao južno od zida?
Prolij moju krv Excaliburom i...
učini ovu zemlju svetom.
Podigni to.
Podigni to..
- Bors. - Kakav kaos.
To nije biskup.
Bože pomozi.
- Tko su oni? - Plavi demoni koji jedu žive kršćane.
Ti nisi kršćanin, zar ne?
Ovo zbilja funkcionira?
Ništa.
Možda ne radim pravilno.
Arthur!
Arthur Castus! Isti si otac!
Nisam te vidio od djetinjstva.
Biskupe Germanius, dobrodošli u Britaniju.
Vidim da Vas još služe vojne vještine.
Uspjela Vam je prijevara.
Stari trikovi starog lisca.
To su dakle veliki samaritanski vitezovi, o kojima se u Rimu toliko govori.
Mislio sam da Pikti vladaju sjeverno od Hadrijanovoga zida.
Da, ali povremeno upadaju na jug.
U iščekivanju povlačenja Rimljana iz Britanije još si više dopuštaju.
- Pikti? - Britanski pobunjenici koji mrze Rim.
Ljudi koji žele natrag svoju domovinu.
- Tko ih vodi? - Zovu ga Merlin.
Prakticira crnu magiju, kažu neki.
Tristane, odjaši naprijed i provjeri je li put slobodan.
Biskupe, ne brinite. Mi ćemo Vas štiti.
Uopće ne sumnjam, zapovjedniče.
Ne sumnjam.
Njih nekolicina ne brine me ni približno kao tisuće.
Tisuće?
Pa, sada kada smo slobodni, pit ću dok neću moći pišati ravno.
- Piješ svaku noć. - Ali nikada ne mogu pišati ravno.
Preveliko za rukovanje... tamo dolje.
Pa, to je problem.
Ne, stvarno je. To je problem.
- To je kao da bebina ruka drži jabuku. -.. bebina ruka drži jabuku.
Ne sviđa mi se taj Rimljanin.
Ako nas je došao otpustiti, zašto nam jednostavno nije dao dokumente?
Je li to tvoje veselo lice?
Galahad, zar još uvijek ne poznaješ Rimljane?
Neće se počešati po guzici bez ceremonije.
Zašto ga ne ubiješ, pa se poslije sam otpusti?
Ne ubijam iz užitka, kao neki.
Trebao bi probati jednog dana. Možda ti se i svidi.
- To je dio tebe, to imaš u krvi. - Ne, ne, ne.
Od sutra će to biti samo ružno sjećanje.
Često sam razmišljao što će odlazak kući značiti poslije svega ovoga. Što ću raditi?
Za Galahada je to drukčije.
Dulje sam u ovome od drugih.
Toliko o domu. Ne sjećam ga se baš dobro.
Govori za sebe. Tamo je hladno i svi koje znam odavno su mrtvi.
Osim toga, imam, ja mislim, dvanaestero djece.
Jedanaest.
Slušaj, kada odu Rimljani, možemo vladati ovim mjestom.
Ja ću biti guverner u svom selu, a Dagonet će biti moj osobni čuvar
i kraljevski ulizica. Zar ne, Dag?
Prvo što ću napraviti kada se vratim kući bit će naći lijepu Samaritanku za ženu.
Lijepu Samaritanku?
Što misliš, zašto smo otišli otamo?
A ti, Lancelot? Što ti planiraš?
Ako će ta Gawainova žena biti lijepa kako tvrdi,
onda ću puno boraviti kod njega.
- Njegova žena voli društvo. - Dobro, a što ću onda ja raditi?
Čudit ćeš se zašto sva tvoja djeca liče na mene.
Hoće li to biti prije ili poslije nego što te potegnem sjekirom?
Gdje si bio do sada, gdje?
Što ćeš ti raditi Arthure, kad se vratiš u svoj voljeni Rim?
Zahvaliti Bogu, što sam preživio.
Ti i tvoj Bog, zabrinjavaš me.
Želim mir, Lancelote, dosta mi je.
- Moraš me posjetiti koji put. - Ah!
To je predivno mjesto, taj Rim.
Red, civilizacija, napredak.
S puno arogantnih glupana.
Svi veliki umovi došli su se okupiti na tom svetom mjestu
kako bi pomogli da čovječanstvo bude slobodno.
A žene?
Otvorite vrata!
- Dobrodošao natrag, Arthure. - Jols.
Lancelot.
Biskupe, izvolite, moje prostorije su Vam na raspolaganju.
Oh, da, moram se odmoriti.
- Gdje si bio? - Oh...
- Čekala sam te. - Oh, moj cvjetiću, kakva... strast!
Gdje je moj Gilly? Gilly.
- Tukao si se? - Da.
- Jesi pobijedio? - Da.
To je moj sin! Dođite, kopiladi moja!
Pelagius.
Vrlo ljubazno od Arthura što nam je ustupio svoje prostorije.
Ali naravno, to je bilo za očekivati.
Gospodine, došao sam Vas otpratiti do glavne dvorane.
Kada moj gospodar prima vaše vitezove, mora sjesti zadnji...
i mora sjediti na čelu stola.
Tvoj gospodar može spustiti svoju svetu guzicu gdje god želi.
Njegova svetost, Biskup Naius Germanius.
Okrugli stol? Kakva je to vrsta zlobe?
Arthur kaže da svi ljudi moraju biti jednaki da bi bili ljudima.
Rečeno mi je da vas je više.
Bilo je, ali borimo se već 15 godina, Biskupe.
Oh da, naravno.
Arthur i njegovi vitezovi su hrabro služili
da očuvaju slavu Rimskog carstva u ovom udaljenom uporištu.
Rim vam mnogo duguje, plemeniti vitezovi.
Za konačne dane vaše službe Carstvu.
Dan. Ne dane.
Papa se osobno zanimao za vas.
Raspitivao se o svakom pojedinačno,
zanima ga da li ste se vi vitezovi preobratili na riječ od našeg Spasitelja ili...?
Zadržali su vjeru svojih predaka. To nije nikada bilo upitno.
Naravno, naravno.
Pogani su, ha?
Što se nas tiče, crkva to tolerira,
ali ti, Arthure, tvoj put k Bogu vodi preko Pelagiusa?
- Vidio sam njegovu sliku u sobi. - Nadomjestio mi je oca.
Njegova učenja o slobodnoj volji i jednakosti jako su utjecala na mene.
Radujem se ponovnom susretu u Rimu..
Ah.
Rim nestrpljivo iščekuje tvoj dolazak.
Ti si junak.
U Rimu ćeš živjeti u slavi i bogatstvu.
Na kraju...
Svi smo mi samo figure u u svijetu koji se uvijek mijenja.
Barbari sa svih strana već su pred vratima Rima.
Zato su se Rim i Sveti Otac odlučili povući iz...
neobranjivih područja, kao što je Britanija.
Što će biti s Britanijom, nije više naša briga.
Pretpostavljam da će je Saksonci osvojiti uskoro.
- Saksonci? - Da.
Na sjeveru je započeo veliki upad Saksonaca.
- Saksonci prisvajaju samo ono što ubiju. - A ubiju sve.
Dakle, jednostavno ćete prepustiti zemlju Piktima.
Riskirao sam život nizašto.
Hm.
Gospodo,
vaše otpusnice sa slobodnim prolazom kroz Rimsko carstvo.
No prvo moram popričati s vašim zapovjednikom.
- Na samo. - Nemamo nikakvih tajni.
Idemo, ostavimo rimska posla Rimljanima.
Pusti ih, Bors.
Rim je izdao zadnju zapovijed za tebe i tvoje ljude.
Zadnju zapovijed?
Morate ići na sjever, spasiti obitelj Mariusa Honoriusa
i dovesti Mariusovog sina, Alectoa.
Alecto je Papin miljenik i učenik.
Njegova je sudbina da bude biskup, možda i Papa jednog dana.
Na današnji dan Vi to tražite od mojih ljudi.
Na današnji dan.
Riskirali su svoje živote 15 godina, za tuđe ciljeve.
Sada, na dan kad bi trebali biti slobodni, vi ih šaljete u misiju
koja je opasnija od svih do sada.
Recite, Biskupe, kako da im to kažem
da im umjesto slobode nudim smrt?
Ako su tvoji ljudi tako legendarni vitezovi, možda će i neki preživjeti.
Ako je takva Božja volja.
Tvoji ljudi žele ići kući,
da bi došli kući, trebaju proći cijelo Rimsko carstvo.
Dezertere bi pohvatali kao bijesne pse.
Hoćeš li prkositi Papi, Arthure?
Rimu? Samom Bogu?
Sve što sam napravio, bilo je za Crkvu i Rim.
Ne mislite da su odani vojnici budale, Germaniuse.
Zar želite ostaviti bespomoćnog dječaka, predodređenog da vodi Crkvu,
u rukama Saksonaca?
Ispunite zadatak i tvoji ljudi će dobiti otpust.
Dokumenti će čekati ovdje, dok se ne vratite.
Imaš moju riječ..
Dobro razmislite o tom obećanju, biskupe, jer ću Vas držati za riječ.
Pogazite je, nema te rimske legije,
Papine vojske,
ili samog Boga koji će Vas zaštiti.
To je moja riječ.
- Dobio sam od nje buhe. - Nadaj se da su samo buhe.
Najbolje od tri bacanja.
Tko želi još piće?
Ahh.
Kada ćeš ostaviti Borsa i doći živjeti kod mene?
Moj dragi te gleda.
Mmm...
Nisi mu nimalo sličan.
Pljunuti si Bors.
- Tristan... - Kako si to izveo?
Ciljao sam u sredinu.
Oh, hoće još!
- Evo, budi mu malo majka. - Oh, dođi.
Dagonet, gdje si do sada? Imamo toliko toga za planirati.
Daj molim te, pjevaj.
- Ne. - Samo jednu.
- Ne, pokušavam raditi. - Daj pjevaj. Začepi!
Vanora će pjevati.
Ne, ne.
- Pjevaj o domu. - Nemoj ispustiti dijete.
Zemlja medvjeda i zemlja orlova
Zemlja koja nas rađa i blagoslovljava
Zemlja koja nas vabi k zavičaju
Ići ćemo kući preko planina
Ići ćemo kući. Ići ćemo kući.
Ići ćemo kući preko planina
Ići ćemo kući, pjevajući...
...čuj naš pjev, čuj našu čežnju.
Ići ćemo kući preko planina
Ići ćemo kući. Ići ćemo kući...
Arthure!
Arthure! Još nisi Rimljanin, zar ne?
Rus!
Vitezovi...
braćo po oružju...
vaša hrabrost je ispitana nebrojeno puta.
Da.
No vas moram tražiti još jedan ispit.
Piće.
Moramo ići u zadnju misiju, prije nego što nam Rim da slobodu.
Preko zida, daleko na sjeveru, nalazi se rimska obitelj koju treba spasiti.
Saksonci su ih okružili.
Naša zapovijed je da ih spasimo.
Neka se Rimljani pobrinu za svoje.
Preko zida je područje Pikta.
Naša obveza prema Rimu, ako je i bila uopće obveza, je gotova.
Naš pakt s Rimom je gotov.
Svaki vitez ovdje riskirao je svoj život za tebe.
Za tebe.
Umjesto slobode, ti tražiš još krvi?
Naše krvi?
Misliš više na rimsku krv nego na našu?
Bors, to su nam zapovjedi.
Krećemo u zoru, a kad se vratimo, tvoja će te sloboda čekati.
Sloboda okićena čašću.
Ja sam slobodan čovjek!
Odlučit ću sam o svojoj sudbini!
Da, da. Svi ćemo umrijeti jednog dana.
Ako se bojiš smrti od Saksonaca, ostani kod kuće.
Čujte, ako toliko želite umrijeti, možete umrijeti odmah!
- Dosta. Dosta! - Ja imam zašto živjeti!
Rimljani su pogazili svoju riječ.
Imamo Arthurovu, to je dovoljno.
Idem se spremiti.
Bors?
- Ideš? - Normalno da idem!
Ne mogu vas ostaviti same! Svi biste poginuli!
Samo govorim ono što svi mislimo!
Vanora će me ubiti.
A ti, Gawaine?
S tobom sam.
Kao i Galahad.
Milostivi Bože, toliko mi je potrebna tvoja milost sada.
Ne za sebe, već za moje vitezove,
jer sada je istinski trebaju.
Spasi ih od predstojećih iskušenja,
ja ću ti se odužiti tisuću puta više nego što tražim.
Ako u svojoj mudrosti,
odlučiš da moram žrtvovati moj za njihov život,
da bi mogli okusiti slobodu koja im je osporena tako dugo,
rado ću ispuniti taj zavjet.
Moja smrt će imati svrhu, ne tražim ništa više.
Zašto uvijek razgovaraš s Bogom umjesto sa mnom?
Kome god se moliš, moli ga, da ne sretnemo Saksonce..
Moja vjera je ono što me čuva, Lancelote. Zašto u to sumnjaš?
Ne volim ništa što čovjeka tjera da kleči.
Čovjek se ne boji kleknuti pred Bogom kojem vjeruje.
Bez vjere, vjere u nešto, što smo?
Pokušati proći Pikte na sjeveru je ludost.
- Borili smo se već s njima. - Ne sjeverno od zida!
Koliko Saksonaca, ha?
Koliko?!
Reci mi, vjeruješ li u uspjeh ovog zadatka?
Ti ljudi trebaju našu pomoć.
- Naša je dužnost spasiti ih. - Ne marim za tvoje dužnosti,
i baš me briga za Rimljane, Britaniju ili ovaj otok.
Ako si odlučio provesti vječnost ovdje, neka tako bude,
ali ne možeš izabrati drugima samoubojstvo.
- Ti biraš smrt za tu obitelj! - Ne, ja biram život!
I slobodu za sebe i svoje ljude!
Koliko smo puta iščupali pobjedu iz ralja poraza?
Malobrojni, opkoljeni, ali još smo pobjednici.
S tobom kraj sebe, možemo to opet.
Lancelote, mi smo vitezovi.
Čemu drugom služimo, ako ne ovakvim ciljevima?
Arthure, boriš se za svijet koji neće nikada postojati.
Nikada.
Uvijek će biti borbe.
Ja ću poginuti u bitci.
U to sam siguran.
Nadam se u bitci koju ću sam izabrati.
No ako to mora biti ova,
napravi mi uslugu.
Nemoj me pokopati na našem malom, žalosnom groblju.
Spali me.
Spali me i prospi moj prah na snažnom istočnom vjetru.
Ne diraj njihove žene.
Ne miješamo se s tim ljudima.
Kakvo bi to potomstvo bilo?
Slabići.
Polu-ljudi.
Ne želim razrjeđivati našu Saksonsku krv s njima.
Prema našim zakonima, nitko mi ne može osporiti okus pobjede.
On govori istinu, oče.
Gospodaru!
Nebeska vam hvala, gospodaru.
Hvala.
Ubijte ju.
Ne, ne!
Izazivaš li ti to mene?
Ako me izazivaš moraš imati mač u ruci.
Dok god sam živ, ja vladam, a ti držiš jezik za zubima.
Ili ću ti ga odsjeći.
Još 3 dana do Velikog zida, ako se noću odmaramo.
Nećemo se odmarati!
Zid - kakve su snage tamo stacionirane?
Lagano rimsko pješaštvo
i možda samaritanski vitezovi.
Arthur Castus je njihov vođa.
Arthur, tko je taj Arthur?
Priča se da nije nikada bio poražen u borbi, da je veliki ratnik.
Zašto da ti vjerujem?
Ti si izdajica vlastitog naroda.
Reci mom ocu o rimskom posjedu.
Govori!
Vrlo ugledna obitelj živi tamo.
Od velike su važnosti Rimu.
Oče, njihova otkupnina bi mogla isplatiti cijeli pohod.
Napast ću sa sjevera s glavninom vojske.
Dovedi ljude ovdje dolje, odsjeci im odstupnicu prema jugu.
Spali svako selo, sve ubij.
Ne ostavljaj iza sebe čovjeka, ženu ili dijete koje može držati mač.
Saksonci.
Koliko?
Tisuće.
Pikti. Prate nas.
Gdje?
Svugdje.
Natrag!
Ovuda!
Što čekate?
Inish.
Vražji duhovi.
- Zašto ne napadaju? - Merlin ne želi da umremo.
Trebali smo ih pobiti, Merline.
Postoji plan za Arthura i njegove vitezove.
Ne!
On je naš neprijatelj!
Je li on Saksonac!
Jedva čekam da napustim taj otok.
Ako ne pada kiša, pada snijeg. Ako ne pada snijeg, onda je magla.
I ovo je ljeto!
Kiša dobro dođe. Ispere svu krv.
Ali ne smanjuje smrad.
Hej, Bors, planiraš li odvesti Vanoru i svu svoju malu kopilad kući?
Nastojim izbjeći tu odluku...
tako što ću poginuti.
Dagonet, ona se želi udati i dati djeci imena.
Žene!
Djeca već imaju imena, zar ne?
Samo Gilly.
Bilo je previše komplicirano, pa smo ostalima samo dali brojeve.
Zanimljivo. A mislio sam da ne znaš brojati.
Znaš, nikada nisam mislio da ću se vratiti živ kući.
Sad kad postoji šansa, ne... ne želim ostaviti svoju djecu.
- Previše bi ti nedostajali. - Povest ću ih sa sobom.
Volim malu kopilad. Oni mi nešto znače.
Posebno broj tri.
- On je dobar borac. - Zato što je moj.
Idem se popišati.
- Tko si ti? - Ja sam Arthur Castus,
zapovjednik samaritanskih vitezova, šalje me biskup Germanius iz Rima.
Otvorite vrata.
Pravo je čudo što ste stigli.
Isuse, Arthur i njegovi vitezovi.
Borili ste se s Piktima. Odvratna stvorenja.
Naša zapovijed je da vas odmah evakuiramo.
Ali to je... To je nemoguće.
- Tko je Alecto? - Ja sam Alecto.
Alecto je moj sin.
Sve što imamo je ovdje, na zemlji koju nam je dao Papa iz Rima.
- Predat ćete to Saksoncima. - Navaljuju sa sjevera.
- Rim će onda poslati vojsku. - I jesu, nas.
- Krećemo čim se spremite. - Odbijam ići.
Vratite se poslu! Svi!
- Čuli ste, hajde! - Dobro, dobro.
- Hajde! - Natrag na posao, svi!
Natrag!
Ako Vas i Vašeg sina ne vratim, moji ljudi neće nikad napustiti ovu zemlju.
Tako da idete s nama,
makar Vas morao vezanog za konja dovući do Hadrianovog zida, osobno.
Gospodaru.
Gospo, moji vitezovi su gladni.
Idi.
Dođite!
Dođi, idemo?
Gospodine, vi ste slavni. Vi ste Arthur, zar ne?
Ja sam Ganis. Dobar sam borac i lukav sam. Služit ću vam s ponosnom.
Vi ste iz Rima?
Iz pakla.
- Gospodine! - Tko je ovaj čovjek?
Seoski starješina.
Zašto je kažnjen?
- Odgovori! - Suprotstavio se Mariusu.
Većina hrane koju uzgojimo šalje se preko mora, kako bi se prodala.
Samo je tražio da malo više ostane za nas.
Tako sam gladan da bi mi guzica pasla travu!
Vi ste iz Rima, je li istina da je Marius glasnogovornika Boga
i da je grijeh suprotstaviti mu se?
Reći ću vam sada.
Marius vam nije Bogom dan.
A vi, svi vi, ste slobodni od rođenja!
Pomozite mu.
Pomozite!
Slušajte me sada. Strašna vojska se ovamo približava.
Oni neće imati milosti, neće poštedjeti nikoga.
Oni koji mogu, neka prikupe svoje stvari
i krenu na jug prema Hadrianovom zidu.
Oni koji ne mogu, ići će s nama.
Ti, od sada si u mojoj službi. Pripremi ove ljude.
Dobro, čuli ste ga.
Pripremite dosta hrane i vode za put.
Požurimo, inače smo mrtvi!
Hajde, požurite.
Okružuju nas s istoka.
Dolaze i s juga, pokušavaju nam odsjeći odstupnicu.
Bit će ovdje prije mraka.
- Koliko ih je? - Cijela vojska.
A jedini put je na jug?
Istok.
Postoji staza koja vodi na istok kroz planine.
Znači da moramo ići iza saksonskih linija, ali to je jedini put.
Arthure, tko su svi ti ljudi?
Idu s nama.
Onda nećemo nikada uspjeti.
- Hajde, natrag na posao! - Natrag na posao!
Makni se.
Makni se!
- Što je to? - Ne možete unutra.
Nitko ne ide unutra, to je zabranjeno mjesto.
Što to radite? Prestanite!
Arthure, nemamo vremena.
Zar ne čuješ bubnjeve?
Dagonet.
- Ključ. - Zaključano je.
Iznutra.
Ti... idi.
Hajde!
- Gawain. - Exaudi orationem meam.
Exaudi orationem meam.
In nomine Dei Patris omnipotentis et in virtute Spiritus Sancti.
Tko su oskrnavitelji Božjeg hrama?
Makni se.
Djelo tvog Boga.
Zar tako on odgovara na tvoje molitve?
Vidi ima li itko živ.
Kako se usuđujete kročiti na ovo sveto mjesto?
- Bio je Božji čovjek. - Ne od mog Boga!
- Ovaj je mrtav. - Po mirisu, svi su mrtvi.
A ti, pomakni se i pridružit ćeš mu se.
Arthur!
Ne smiješ me se bojati.
Vode! Dajte mi vode!
Ruka mu je slomljena.
A njegova obitelj?
Ona je Pikt.
Ja sam rimski časnik.
Sada ste sigurni.
- Sigurni ste. - Prestanite to raditi!
Kakvo je to ludilo?
- Sve su to nevjernici! - I mi smo.
Odbili su zadaće koje im je Bog poslao!
Moraju umrijeti za primjer drugima!
Hoćeš reći, odbili su biti tvojim slugama!
Ti si Rimljanin.
Ti razumiješ.
A i kršćanin.
Ti, ti si ju održavala na životu!
- Gospodaru! - Ne, stanite!
Kada dođemo do zida, bit ćeš kažnjen zbog krivokletstva.
Možda bih te trebao sada ubiti i zapečatiti svoju sudbinu.
Bio sam spreman umrijeti s njima.
Da, da ih odvedem na pravi put.
Božja je želja da se ovi grešnici žrtvuju.
Jedino im tako mogu biti duše spašene.
Onda ću mu ispuniti želju.
- Zazidaj ih natrag. - Arthure.
Rekao sam zazidaj ih!
Zar ne vidite da je Božja volja da ti grešnici budu žrtvovani?
- Pusti me... oni su grešnici! - Ulazi unutra!
Presporo se krećemo.
Djevojka neće izdržati, a niti dječak.
Obitelj možemo zaštititi, ali gubimo vrijeme s tim svim ljudima.
Nećemo ih ostaviti.
Ako nas Saksonci pronađu, morat ćemo se boriti.
Onda čuvaj svoj bijes za njih.
Je li to rimski zadatak ili Arthurov?
- Arthure! - Kako je?
Ima temperaturu.
Hrabar dečko.
Neki prsti su ti iščašeni.
Moram ih namjestiti.
Ako to ne napravim, postoji mogućnost da ih više nikada nećeš moći koristiti.
Mučili su me.
Sa spravama.
Da im kažem stvari... za koje ne znam da postoje.
Onda...
Čula sam tvoj glas iz mraka.
Ja sam Guinevere.
Ti si Arthur...
vitez s Velikog zida.
Jesam.
Slavni Britanac koji ubija svoj narod.
Pronašao sam tragove koji dolaze s juga, a ne vraćaju se.
Konjanici, brzo putuju.
Možda je rimska konjica.
Možda su vitezovi.
Znaju da ih slijedimo.
Idu na istok, preko planina.
Sveto Božje djelo je oskvrnuto, ja sam Božji sluga!
Ne, molim vas...
Rekao je da su ga zazidali unutra i odveli mu obitelj.
Neki tip koji se zove Artorius.
To je on.
To je Arthur.
Vodi ljude na istok. Uhvati ih.
Ja vodim vojsku prema zidu. Tamo dovedi obitelj.
- A redovnici? - Stavi ih tamo gdje si ih pronašao.
Ja sam Božji sluga!
Molim vas, ja... sam Božji sluga!
Pusti me, krivokletniče!
Sve spalite!
Otac mi je pričao velike priče o tebi.
Stvarno?
I što si to čula?
Bajke.
Onakve o ljudima koji su tako hrabri, tako nesebični, da ne mogu biti stvarni.
Arthur i njegovi vitezovi.
Vođa Britanaca i Rimljana.
A opet, prisegnuo si na vjernost Rimu.
Onima koji otimaju ono što im ne pripada.
Istom Rimu, koji je odveo tvoje ljude iz njihovih domova.
Čujte gospo, ne pravite se da nešto znate o mojim ljudima i meni.
Koliko si Britanaca ubio?
Onoliko koliko ih je pokušalo mene ubiti, prirodno se boriti za preživljavanje.
Životinje preživljavaju! Prirodno je da svaki čovjek želi biti slobodan u svojoj domovini.
Ja pripadam ovdje.
Gdje ti pripadaš, Arthure?
Kako je ruka?
Preživjet ću, obećajem.
Zar ti ništa od moje zemlje nije priraslo srcu?
Tvoj otac je oženio Britanku.
Čak je i on našao nešto što mu se sviđa.
Prenoćit ćemo ovdje. Sklonite se u ono drveće.
- Tristan. - Ideš opet van? Aha.
Ovdje je, dodijeljen od Pape. Ti ljudi će nam poslati vojsku.
Izdala si me.
Ne želi ti zlo.
Mir među nama ove noći, Arthure Castuse.
Rim odlazi. Saksonci dolaze.
Svijet koji znamo i za koji smo se borili je gotov.
Sada moramo stvoriti novi svijet.
Tvoj svijet Merline, ne moj. Ja ću biti u Rimu.
Da nađeš mir? Saksonci će doći do Rima.
Moji vitezovi mi vjeruju da ih neću izdati neprijatelju.
Rim je bio moj neprijatelj, ne Arthur.
Između nas sada nema svađe.
Reci to vitezovima koje si ubio pred mojim očima,
čije su kosti pokopane u ovoj zemlji.
Svi smo izgubili braću.
Ništa ne znaš o gubitku o kojem govorim!
Da ti pomognem sjetiti se?
Napad na selo. Krici nedužnih žena.
Majko!
Artorius!
Majko!
Otrčao sam do očevog groba da bih ju spasio.
Da bih tebe ubio.
Oče, molim te oslobodi svoj mač.
Još sada mogu osjetiti toplinu vatre na svom licu.
Nisam želio njenu smrt.
Bila je naše krvi, kao i ti.
Ako si odlučio prepustiti nas pokolju, zašto si spasio tolike?
Moji ljudi su jaki, ali trebaju pravog vođu.
Vjeruju da ti možeš svašta napraviti.
Za pobjedu nad Saksoncima trebamo gospodara rata.
Što misliš, zašto sam te poštedio u šumi?
Mač, kojega nosiš, je od željeza naše zemlje, iskovan u britanskoj vatri.
Ljubav tvoje majke je oslobodila mač, ne tvoja mržnja prema meni.
Ljubav, Arthure.
Zgrabi ga!
Ne!
Ne...
Imam maloga!
- Ubij ga! - Ne, nemoj! Pusti ga!
Ubij ga odmah!
Dolje!
Ruke su ti bolje.
Artorius!
Imamo li problem?
Ha?
Imate izbor.
Ili ćete pomoći ili umrijeti.
Odložite oružje.
Odmah!
- Koliko ste ih pobili? - Četiri.
Nije loše, za početak dana.
Ovo probija oklop. Blizu su. Nemamo više vremena.
Odjaši naprijed.
Žao mi je zbog gubitka.
Moj otac se davno izgubio.
Govorio je da nam crkva pomaže da ostanemo na pravom putu.
Nije pomogla onima koji su zbog njega ispaštali.
Put koji je izabrao bio je izvan dosega crkve, Alecto.
Ali ne Rima. Ono što je otac vjerovao, vjeruje Rim.
Što, da su neki rođeni da budu robovi? Ne, to nije istina.
Je! Tako mi je rekao.
Pelagius, čovjek vrlo blizak meni, sada je tamo
i uči da su svi ljudi slobodni, jednaki.
I da svatko od nas ima pravo izabrati svoju sudbinu.
Uči? Kako? Ubili su Pelagiusa prije godinu dana.
Germanius i ostali bili su prokleti s tim učenjem.
Izopćili su ga i ubili.
Rim o kojem ti govoriš, ne postoji više,
osim u tvojim snovima.
- Ima li koji drugi put? - Ne. Moramo preko leda.
Neka svi siđu s kola. Reci im neka se rašire.